„Ježiš Kristus je ten istý včera, dnes a až na veky.”

(Žd 13:8)

OBEŽNÍK JÚN 1971

Srdečne všetkých zdravím Slovom zo Žalmu 89:8:

„Boh je náramne mocný v zhromaždení svätých a nádherný pri všetkých, ktorí sú vôkol neho.“ (podľa nem. prekladu)

Ku cti Pánovej môžeme povedať, že kázaniu zjaveného Slova uverili mnohé drahé Božie deti. Bolo im zjavené rameno Pánovo, pretože ich Boh mocnou rukou vyviedol z moderného Babylonu času. Božie Slovo sa nevrátilo prázdne, ale vykonalo, k čomu bolo poslané. Pán si spomenul na Svoje zasľúbenia a vykonal to, čo pred vekmi predpovedal skrze ústa Svojich svätých služobníkov a prorokov.

Na základe toho, čo Boh zasľúbil v Ámosovi 8:11, nastal v strede Božieho ľudu veľký duchovný hlad. Pripomína nám to hladomor v čase Jozefa, keď bol v Egypte. V 1. Mojžišovej 41:56 čítame: „Vtedy nechal Jozef všade otvoriť sýpky…“  (nem. preklad) Boh sa v tom čase postaral o to, aby Jeho ľud počas hladomoru nezahynul. Prešiel s Jozefom mimoriadnu cestu, keď mu prikázal, aby naplnil sýpky predtým, ako príde hladomor. Jozef bol duchovný muž, ale najprv musel ísť po ťažkej ceste. Jeho bratia ho nenávideli, bol hodený do jamy a predaný. Boli to ťažké skúšky, skrze ktoré musel prejsť, ale Boh bol s ním.

Skrze zjavenie mu bolo ukázané, že príde sedem rokov s bohatou žatvou a potom sedem rokov sucha. V čase, keď sa zjavenia naplnili, prišli k nemu po obilie jeho bratia. V smrteľnej nenávisti ho vypudili len preto, lebo nepoznali jeho poverenie.

Cesty pravých služobníkov Božích boli pre mnohých bratov nepochopiteľné hlavne potom, ako ich Boh vyzbrojil mimoriadnymi duchovnými darmi. Keďže existuje nádherná paralela medzi časom Jozefa a naším časom, musí to byť jednoducho spomenuté. V prorockom Slove je písané o duchovnom hlade, to sme pred chvíľou zmienili. Práve v čase hladu našli bratia cestu k Jozefovi bez toho, aby to vedeli alebo chceli. Z jeho ruky teraz prijali pokrm – zahrnul ich veľkou láskou. Keď sa im dal poznať, veľmi ich to zasiahlo a boli bezradní, preto ich utešoval slovami: „Ale teraz sa netrápte nad tým, ani nech nie je vo vašich očiach hnevu, že ste ma sem predali, lebo pre zachovanie vášho i môjho života ma poslal Boh pred vami … A tak teraz nie vy ste ma sem poslali, ale Boh…“ (1. Mojžišova 45:5 a 8)

Aké nádherné sú cesty Božie s Jeho ľudom. Jeho služobníci prechádzajú skrze mnohé nedorozumenia a nepochopenia, pretože tým Boh napĺňa Svoj zámer. Celé dejiny spásy skladajú svedectvo o tom, že Boh stál pri Svojich služobníkoch a prorokoch mimoriadne blízko a mohol im zjaviť Svoju vôľu. Napĺňa nás hlbokou radosťou a vďačnosťou Bohu, keď si predstavíme, že Boh Pán dal nášmu milovanému bratovi Branhamovi vo videní poverenie uskladniť pokrm. To nie je nábožné prianie alebo vymyslený pojem, ale „Tak hovorí Pán“. Boh bol pripravený zoslať na Svoj ľud na základe prorockého Slova hlad. Ale skôr, ako mohol prepuknúť, sa Boh postaral o to, aby bol uskladnený pokrm. Na základe Božieho zjavenia brat Branham vedel, ktoré zasľúbenia prorockého Slova boli dané pre náš čas. Tak ako mal vtedy Jozef zodpovednosť uskladniť prirodzený pokrm, aby požehnaní Pánovi počas všeobecného hladu nezahynuli, tak sa Pán znova postaral, aby boli požehnaní Pánovi počas času duchovného hladu zachovaní skrze „Slovo života“.

Nachádzame sa v čase duchovného hladu, to nemôže nikto zmeniť, a o tom by si nemal nikto ľahkovážne klamať. Ježiš sám povedal: „Človek nebude žiť na samom chlebe, ale na každom slove, ktoré vychádza skrze ústa Božie.“ Tento duchovný hlad nemôže byť utíšený ľudskými výkladmi Písma, ale len skrze Božie Slovo, ktoré je naším duchovným pokrmom. Nikto by nemal hovoriť: „Som sýty a nepotrebujem ničoho…“, ale o to viac by sme mali prosiť Boha, aby nám daroval hlad po Jeho Slove, ak ho ešte nemáme. Sväté Písmo hovorí: „Pamätaj tedy odkiaľ si vypadol, a čiň pokánie…“ V Zjavení 3:1–2 čítame: „Znám tvoje skutky, že máš meno, že žiješ, a si mŕtvy. Bdej a upevňuj i všetko ostatné, čo ide zomrieť. “

Musíme si byť jednoducho istí, že beh dejín spásy nemôže nikto zastaviť. Už sa viac nejedná o to, čo hovorí ten alebo onen, ale o to, čo povedal Boh. Stojíme v strede uskutočňovania Božieho spásneho plánu. Boh sa nenechá zdržiavať. On privedie Svoje dielo k záveru a dokoná ho ku cti Svojho mena. Sme Bohu veľmi vďační, že môžeme teraz, v čase duchovného hladu, otvoriť Boží sklad a čerpať z bohatej plnosti Jeho zjaveného Slova.

Správa z misijnej cesty

S vďačným srdcom by som chcel ku cti Božej krátko spomenúť, čo som v marci 1971 prežil v Indii. Bol začiatok februára, keď sme s prosiacimi srdcami vybrali jednotlivé mestá a krajiny na konanie zhromaždení. Náhle som vyslovil slová: „Ó Bože, ak je to Tvoja vôľa, aby som išiel tento rok do Indie, nech nám brat David z Naí Dillí ešte tento týždeň napíše a pozve nás.“ Po dvoch dňoch skutočne prišiel list od brata Davida s prosbou, aby som v marci prišiel. Najprv som mu odpísal, že v marci prísť nemôžem, pretože už bola naplánovaná cesta do Dánska. Bez toho, aby spomenul moje odrieknutie, odpovedal, že termíny zhromaždení sú stanovené a mám mu oznámiť čas môjho príletu. Medzitým som dostal správu, že zhromaždenia v Dánsku musia byť odložené. Tak ceste do Indie už nič nebránilo.

To, čo sme tam od prvého až do posledného dňa prežili, bolo jednoducho nádherné nad každú mieru. Bola to hodina Božia pre Indiu.

Mnoho drahých Božích detí sa modlilo, aby ma Pán poslal, ale kontakt sa prerušil a musel som čakať, kým Boh otvorí nové dvere. Vzal som so sebou film brata Branhama a bol som presvedčený, že bude k veľkému požehnaniu. Musel som počítať s tým, že v inej krajine môže byť s týmto filmom problém, ale keď som zostúpil z posledného schodu lietadla a vstúpil na indickú pôdu, spontánne som povedal: „Pane, túto krajinu si nám daroval.“ Na ceste k pasovej kontrole sa mi prihovoril milý pán a povedal, že prišiel, aby nás vyzdvihol. Veľmi skoro sme zistili, že má väčšie slovo, ako službukonajúci úradníci. Postaral sa o to, že sme cez pasovú kontrolu mohli prejsť bez akýchkoľvek ťažkostí.

Potom sme sa stretli s bratmi a dozvedeli sa, že tohto úradníka poslal brat Victor David. Pán sa postaral o správnych bratov v našom tíme. Brat, ktorý bol činný v indickej vláde a ktorého úlohou bolo kontrolovať a cenzurovať všetky zahraničné filmy, poskytol projektor pre celú cestu. Od prvého dňa sme prežili mocné vedenie a požehnanie Božie. V Naí Dillí sa zhromaždenia konali v peknej sále spoločenstva YMCA. Všetci zúčastnení boli hlboko uchopení tým, čo videli a počuli vo filme, a boli mocne požehnaní. Tu sme mali dohromady tri zhromaždenia.

Potom sme pokračovali do Ba. Tam to viedol Pán tak, že pre obe zhromaždenia bol k dispozícii veľký metodistický kostol. Vidieť prichádzať masy ľudu bolo jednoducho premáhajúce. Najmenej tisíc ľudí sedelo a stálo a napäto očakávalo, čo im večer prinesie. Pred začiatkom zhromaždenia mi bolo oznámené, že je prítomný profesor metodistického seminára kazateľov a miestny predstavený, ako aj iné známe osobnosti. Vo všetkej slobode som smel najprv vyložiť Boží spásny plán na základe prorockého Slova. Potom bol premietnutý film. Všetci boli premožení, uchopení a hlboko pohnutí. Druhý večer som hovoril o znovunapravení, ktoré je zasľúbené v Slove Božom, a otvorene som zvestoval celú radu Božiu. Poukázal som na to, že ako služobník Boží sa nemôžem nikomu prispôsobovať, ale som povinný zvestovať celú pravdu Božiu a hovoril som o Biblickom pokání, ako aj o krste uverivších a tiež o krste Duchom. Bolo jednoducho nádherné vidieť, ako Pán otvára ľuďom srdcia. S Božou pomocou som vykonal všetko, čo som mohol, zvyšok musí vykonať Pán skrze Svoje Slovo a Svojho Ducha.

Odtiaľ sme šli do Bo. Tu sa prvýkrát konalo kresťanské zhromaždenie v peknej mestskej hale. Sčasti boli zhromaždenia zorganizované narýchlo, ale aj tu sme žasli, odkiaľ prišlo toľko ľudí. Tešili sa z toho, že môžu počuť brata Branhama a prežiť jeho službu. Film všade zanechal mohutný dojem, pretože v ňom mohli všetci vidieť, akým spôsobom v našom čase Boh pôsobil.

Po siedmich zhromaždeniach v severnej Indii som cítil vedenie Svätého Ducha ísť do južnej Indie. Ležalo mi na srdci hlavne mesto Madras, pretože tam sme mali v januári 1985 a 1969 mimoriadne veľké a požehnané zhromaždenia. Jediný kontakt, ktorý som mal, bol prostredníctvom La. Ten už síce nemáme, ale Pán už všetko naplánoval. Stretli sme sa s bratom Bankerom z Bombaja, ktorý bol v roku 1954 v zhromaždeniach brata Branhama a bol svedkom veľkých zázrakov uzdravenia. Prežil napríklad, ako bol uzdravený 22 rokov slepý indický muž, a ako mu brat Branham skrze dar zjavenia povedal, ako sa volá, odkiaľ prichádza, že je ženatý a má 2 deti. V celej Indii je meno Branham známe vďaka pramocným zhromaždeniam a divom a znameniam, ktoré Boh vykonal. Brat Banker nás zaviezol aj do Madrasu a zorganizoval tam zhromaždenia. Už počas prvého večera bolo prítomných asi 700 ľudí. Druhého večera sa ich zúčastnilo ešte o poznanie viac. Nadišla jednoducho hodina Božia, v ktorej sa malo pomôcť deťom Božím, ktoré boli v pochybnostiach a vnútornej núdzi. Napäto počúvali Slovo Božie. V jednom kázaní som čítal približne 20 Biblických miest, aby som zodpovedal rôzne otázky ľudí. Pre deti Božie v Madrase to bolo, akoby niekto zatrúbil na trúbu a vyhlási spásny rok. Pochopili, že prišiel deň ich oslobodenia od každej ľudskej nadvlády, výkladov Písma a otroctva. Aj tu sme premietli film a ľudia ním boli hlboko uchopení. Po skončení posledného zhromaždenia sa nikomu nechcelo odísť. Stále dúfali, že budem môcť ostať dlhšie, aby som im priniesol Slovo Božie.

Aj zhromaždenia v ostatných mestách boli bohato požehnané a mali viditeľný výsledok. Som Bohu z celého srdca vďačný, že nám otvoril dvere. Pán nám daroval indických bratov, ktorí zvestujú Slovo Božie, premietajú film a dávajú ďalej kázania. Sme presvedčení o tom, že musí byť kázané nezmenené evanjelium na svedectvo všetkým národom (ev. Matúša 24:14). Podľa Svätého Písma sa jedná o „večne platné evanjelium“ (Zjavenie 14:6). Kto od Boha dané a skrze apoštolov zvestované evanjelium čo i len najmenej zmení, toho raní kliatba (Galatským 1:8). S plným rešpektom a úctou pred každým bratom, ktorého si Pán použil, je našou povinnosťou zostať v Slove Božom. Brat Branham doslova povedal: „Ak niekto opustí Slovo Božie, tak opustí ľudí, pretože Boh ho už opustil.“

Náš Boh je Bohom Svojho Slova. On nikdy zo Svojho Slova nevyjde ani nikomu nedovolí niečo zmeniť. V 1. Petrovej 1:25 čítame: „…ale Slovo Pánovo zostáva na veky. a to je to Slovo, ktoré sa vám zvestovalo.“

Špekulácie alebo zjavenie

Bol som veľmi prekvapený, keď som v Indii počul, že Boh teraz vraj zjavuje veci, ktoré v Biblii nie sú napísané. Pre každé pravé Božie dieťa platí, že základom všetkého, čomu veríme a učíme, je Sväté Písmo. V ňom Boh zjavil celú Svoju spásnu radu. Ak si niekto nárokuje zjavenie siedmich hromov, zaobstará si tak svätožiaru, aby zakryl vlastné pokrytectvo. K tejto tému musíme povedať, že špekulácie o siedmich hromoch nepomáhajú žiadnemu človeku. Keď ich Ján na ostrove Patmos počul, bolo mu zakázané o nich písať. Keď videl brat Branham sedem hromov, nebolo mu dovolené o nich povedať čo i len jedno slovo. Pavol napomína v 2. Timoteovi 4:2: „Káž Slovo, pristupuj v pravý i nepravý čas…“

Pravý služobník Boží je kazateľom Slova Božieho. O siedmich hromoch nebudete nikto kázať, pretože nie sú opísané v Slove Božom: Boh si to vyhradil len pre seba v určený čas ich naplniť. Brat Branham povedal, že sa tu jedná o posledné a záverečné veci, ktoré bude Boh sám konať priamo uprostred Svojho ľudu pred vytrhnutím Cirkvi-Nevesty. Povedal, že: „… verejnosť sa o tom nedozvie…“ Nech je každému raz a navždy skrze Ducha Svätého vpísané do srdca, že náš Boh je „Bohom Svojho Slova”.

To, čo bolo až doteraz pod zámienkou siedmich hromov zverejnené v Indii a USA, nie je vskutku nič iné ako rúhanie Bohu. Môžeme len povedať, že keďže títo ľudia neuverili pravde Bohom zjaveného Slova, poslal im Boh mocné pôsobenie bludu (2. Tesaloničanom 2:11–12).

Podľa 2. Korintským 11:13 existujú falošní apoštoli, ktorí si len nasadili masku a na základe Zjavenia 2:2 boli skúsení a nájdení ako lhári. Neostalo mi nič iné, len napísať pojednanie s cieľom objasniť rôzne témy na Biblickom základe. Každý, kto bol skrze rôzne publikácie uvedený do nepokoja a rád by mal v týchto veciach jasno, môže si u nás vyžiadať brožúru s názvom „Otvorený list“.

Dôvera v Boha a Jeho služobníkov

Je pravda, že služobník Boží pomocou kázania vytvára dôveru ľudí k Bohu. Pravdou je aj to, že Boh vo Svojom ľude vypôsobuje aj dôveru k Svojim služobníkom. Skutočný služobník Boží je charakterizovaný úprimnosťou a pravdivosťou. Môže povedať ako Pavol: „Lebo naše kázanie nepochádzalo z nadšenia ani z nečistých úmyslov ani z postranných myšlienok. ale ako nás Boh uznal za hodných byť poverenými evanjeliom, tak hovoríme, nie ako takí, ktorí sa chcú ľúbiť ľuďom, ale Bohu, ktorý skúša naše srdcia. Lebo ani sme nikdy nepoužili lichotného slova, ako viete, ani skrytej ziskuchtivosti, Boh je svedok!“ (1. Tesaloničanom 2:3–5, podľa nem. prekladu)

Aké výstižné je toto Slovo: „Verte v Pána, svojho Boha, a tak budete verne stáť; verte v jeho prorokov a tak budete víťaziť!“ (2. Paralipomenon 20:20, podľa nem. prekladu) Tak iste, ako praví proroci vystupovali pre Boha, tak vystupoval Boh za nich a Svoje Slovo potvrdzoval. Ku cti Božej smieme pozorovať, že stále viac detí Božích v celej Európe dôveruje Bohu a Jeho čerstvo zjavenému Slovu. Najprv si počínali mnohí veriaci zdržanlivo, ale teraz majú plnú dôveru a vedomie, že nemyslíme sami na seba, ale v pravde Božej kážeme Slovo Pánovo. Skrze milosť Božiu sa počiatočné pochybnosti teraz úplne stratili, pretože hlavne kazatelia tzv. „plného evanjelia“ videli svoju úlohu v útočení na učenia brata Branhama a jeho samotného. Nuž, z ľudského hľadiska je to pochopiteľné, pretože každý si chce predsa zachovať svoj zbor, a tak musí označiť svoje vlastné za pravé a všetko ostatné za falošné. Potom však musí uznať, že všetky varovania pred bratom Branhamom ostali bez úspechu, pretože bohoslužby navštevovalo čoraz viac ľudí.

Nikdy som nezaujal tento postoj, pretože tak iste, ako som s celým nasadením a v úprimnosti vystúpil za Boha, tak vystúpil aj Boh za mňa. Všade si ľudia nechali poslať originálne anglické kázania brata Branhama a zistili, že sa jedná výlučne o to, čo bolo nášmu milému bratovi Branhamovi skrze Svätého Ducha zo Slova Božieho zjavené. Teraz sú všetkým zapchaté ústa, pretože ten, kto zmýšľa prevrátene vo svojom srdci, môže aj hovoriť len prevrátene. Boží ľud tiahne ďalej, bez toho, aby sa nechal zdržovať a bude vždy mocnejší vo viere.

Je mi tiež podsúvané, že patríme k hnutiu „Jesus only“ (Len Ježiš). Ale všetkým, ktorí to ešte nevedia, nech je to povedané, že sme nikdy k tejto ani žiadnej inej organizácii nepatrili. Podľa toho, čo povedal brat Branham, sú obidva extrémy falošné, „učenie trojjedinosti aj jednoty“. Ak by sa každý držal len toho, čo je skutočne napísané v Biblii, tak by bolo všetko dobré. Biblia učí, že je len jeden Boh, preto tomu veríme. Rovnako v nej nachádzame, že sa Boh zjavil ako Otec, Syn a Svätý Duch, a tak tomu veríme. Biblia nám predstavuje Boha ako nášho Otca v nebesiach, hovorí o Ježišovi Kristovi, Synovi Božom, ktorý sa zjavil na zemi v mäsitom tele. Keď bol Ježiš na zemi, nebesia neostali prázdne a zem nebola prázdna potom, čo Ježiš vstúpil na nebiesia. Náš Boh napĺňa celý vesmír (Žalm 139). Ten istý Boh, ktorý sa zjavil ako Otec v nebesiach a ako Syn na zemi, prebýva v nás ako Svätý Duch. Prijímame každé Božie Slovo tak, ako je napísané, ale musíme v láske poukázať na to, že každé Slovo Božie aj musí ostať stáť tam, kde ho Boh postavil. Núdze prichádzajú preto, že ľudia vytrhávajú určité Biblické pojmy zo súvislosti a kladú ich tam, kde nepatria. Komu sa Pán Ježiš v moci Svojho vzkriesenia zjavil, ten vie, kto Ježiš je (ev. Jána 20:28).

Poslušnosť je lepšia ako obeť

Ak už v Starom Zákone čítame, že neposlušnosť je ako hriech čarodejníctva a svojvôľa ako modlárstvo a modloslužba (1. Samuelova 15:23), tak by sme mali ešte raz dôkladne hľadieť do zrkadla Slova Božieho a položiť si otázku, či sme si nezamenili bohoslužbu za modloslužbu a či na nás nespočíva kliatba čarodejníctva skrze neposlušnosť.

18. apríla 1971 sme sa pri príležitosti premietania filmu zdržiavali v Berlíne. Pretože sme v nedeľu doobeda nemali žiadne zhromaždenia, išli sme po rokoch do letničného zboru, nie na to, aby sme kritizovali, ale aby sme počuli Slovo Božie. Avšak pohľad, ktorý sa nám ponúkol, je dôvodom pre napísanie týchto riadkov. Veríme, že Slovo Božie je sväté a že v dome Božom musí byť bázeň a poriadok. Kto dáva ženám právo ukázať sa na bohoslužbe v priliehavých dlhých nohaviciach alebo minisukniach? Kto im dal právo prísť s takými krátkymi vlasmi, že si s nimi neprikryjú ani nos? Je snáď len v mojej Biblii napísané v 1. Korintským 11:14–15, že je hanbou, keď má muž dlhé vlasy? Oproti tomu, ak má dlhé vlasy žena, je to pre ňu cťou, pretože sú jej vlasy dané namiesto závoja. Kto dáva mladým právo sedieť s vlasmi po plecia v prvej alebo druhej rade? Ľudia vo svete sa môžu prispôsobovať svetu, ale my nie sme z tohto sveta (ev. Jána 17:14). Božie deti sa prispôsobujú Bohu a Jeho Slovu! Jedná sa teda o to naplniť sálu, alebo o to, aby boli ľudia obnovení a znovuzrodení k živej nádeji? Potom môžu dosvedčiť: „Hľa, všetko nové, staré pominulo.“

Nikto nesmie plniť staré nádoby novým vínom a nikto by nemal prišívať nové záplaty na staré šaty. Bratia, nenastalo vo všetkom hrozné odpadnutie? Nevypudil duch sveta a duch tejto doby Svätého Ducha? Nezostala už len mŕtva forma pobožnosti bez moci Božej? Aký účel má takéto zastieranie splniť? Boh vidí, aká je skutočnosť. Bratia, hovorte ľuďom pravdu, pretože len pravda oslobodzuje, inak vás raz obvinia a budú činiť zlé výčitky. Už nikdy neberte Slovo Božie naľahko, ale prineste celú vážnosť Biblických právd na váhu Božiu, pretože „Mene Tekel“ iste príde, a ak potom zaznie „Zvážený a nájdený ako ľahký“, bude naveky neskoro. Ó, Bože, spomeň na Svoj draho vykúpený ľud!

Správa z cesty po východnej a západnej Európy

Všade sme prežili Božiu milosť a pomoc. Vo všetkých mestách a krajinách bola uprostred ľudu Božieho veľká radosť. Človek môže povedať, že sa nachádzame uprostred prebudenia. Nie je to prebudenie pre obdobie evanjelizácie, ale podľa Biblického vzoru. Na základe práce, ktorá trvá roky, môžeme povedať, že sa jedná o trvalé ovocie. I láska a jednota medzi veriacimi je stále srdečnejšia a pribúda. Tu a tam dostanem otázku, prečo sa v mnohých mestách nekonajú pravidelné zhromaždenia. Na to musím odpovedať, že k tomu nemám poverenie. Mám len poverenie ísť od mesta k mestu a zvestovať Bohom od trónu čerstvo zjavené Slovo pre tento čas, ale nie zakladať zbory. Vlastne už existuje dostatok spoločenstiev. Ale pretože existujúce organizované cirkvi neprijímajú to, čo Boh Svojmu ľudu skrze „zvesť konečného času“ daroval, sú pravé deti Božie nútené nezúčastňovať sa ich zhromaždení. Pri tejto príležitosti by som chcel povedať, že nemá vôbec žiadny zmysel, ak kazateľ ľudí osočuje, pretože sa nezúčastňujú zhromaždení. Taký je však priebeh spásnych dejín. V čase reformácie opustili všetci, ktorí vtedy Slovu Božiemu uverili, rímsku cirkev a nasledovali Pánu. V každom ďalšom prebudení sa stalo to isté. Aj k letničným zborom prišli ľudia z rôznych denominácií a slobodných zborov. Ale ešte nikdy som nepočul o kazateľovi, ktorý by týchto ľudí poslal späť. Mali by sme snáď hladujúce Božie deti poslať späť, ak prišli, aby obdržali Božie zjavené Slovo? Kazatelia, ak nechcete, aby všetky pravé deti Božie od vás utiekli, tak je najvyšší čas, aby ste začali kázať celú radu Božiu podľa zjavenia prorockého Slova. V každom prebudení opustili pravé deti Božie existujúce denominácie a kráčali s Bohom ďalej, a tak je to aj teraz. Nech je verný Pán milosrdný Svojim deťom, ktoré putujú v poslušnosti v Jeho Slove, a prebudí pastierov podľa Svojho srdca.

Celá oddanosť – plné nasadenie

Od počiatku sme sa dielu Božiemu venovali s celou oddanosťou a plným nasadením. Sme Bohu zo srdca vďační za mnohých bratov, ktorých nám v mnohých krajinách daroval. Ležalo mi na srdci postarať sa o to, aby dostali všetci zodpovední bratia kópiu filmu brata Branhama. Prevzali sme zodpovednosť aj za to, aby boli bratia zaopatrení autami a potrebným vybavením. Ku cti Pánovej musíme povedať, že práve v Európe učinil Svoj ľud ochotným ku pomoci našim súrodencom v Indii, Afrike a iných častiach sveta. Okrem pravidelných mesačných príspevkov nesieme zodpovednosť za tlač kázaní brata Branhama do rôznych jazykov. S Božou pomocou sme mohli bratom v iných krajinách doteraz dodať 4 autá a chceme zaobstarať ďalšie, pretože nie je možné, aby bratia tieto vzdialenosti prekonávali pešo. Práve teraz zabezpečujeme pre bratov v Indii auto a ostatné veci potrebné k misijnej práci. Nech nás Pán všetkých použije ku pomoci našim súrodencom, s ktorými budeme tráviť večnosť. Nikto z nás nebude môcť po vytrhnutí ísť do banky, aby poslal peniaze alebo dokonca vyzdvihol úroky. Všetko, čo plánujeme robiť, musíme vykonať, kým sme tu. Spoločnými silami chceme pracovať s plným nasadením a myslieť na Božie dielo na prvom mieste. Verný Pán stonásobne odplať všetkým bratom a sestrám ako aj priateľom všetko čo obetujú pre rozširovanie Slova Božieho. Každý si buď istý, že je to využité výlučne na účely kráľovstva Božieho.

Rozhlasové vysielania

Vždy znova sa ma pýtajú, prečo už nevysielame cez rádio Luxemburg. Mnohí by chceli vedieť, či som prestal z finančných dôvodov, ale k tomu by som chcel povedať nasledovné: dôvodom na ukončenie vysielaní bolo jednoducho to, že som zamýšľal cestovať do rôznych krajín. Čo sa týka finančných vecí, tak som Boha ani žiadnych ľudí ešte nikdy o peniaze neprosil. Mám pokojnú a neobmedzenú dôveru v Boha, že On sa o Svoje dielo postará. Vždy sme mali dostatok prostriedkov na to, aby sme mohli všetky účty včas zaplatiť. Ak by sa v budúcnosti malo stať, že už viac nie som toľko na cestách a budem môcť získať prijateľný vysielací čas, som ihneď pripravený opäť nahrávať rozhlasové vysielania, pretože práve skrze ne bola pozornosť mnohých obrátená na zvesť konečného času. Hovoríme jednoducho: „Nech sa deje vôľa Božia!“