„Ježiš Kristus je ten istý včera, dnes i naveky.“

(Žd. 13:8)

Obežník Február 1989

Všetkých vás srdečne zdravím v drahom mene Pána Ježiša Krista slovom zo Sof. 3:12-13:

„A zanechám v tvojom strede ostatok, chudobný ľud a núdzny, a budú sa nadejať na meno Hospodinovo. Ostatok Izraela neučinia neprávosti ani nebudú hovoriť lži, ani sa nenajde v ich ústach jazyk ľsti; ale oni sa budú pásť a kladúc sa budú odpočívať, a nebude toho, kto by prestrašil.“

To isté, čo je na tomto mieste Písma zasľúbené vyvolenému Izraelu, prežíva aj Boží ľud z národov. Veríme, že „Cirkev prvorodených“ dosiahne na konci rovnaký stav aký mala na začiatku. Potom, čo sme boli privedení späť k pôvodnému Slovu, prežijeme pôvodné pôsobenie Ducha a vrátime sa k prvej láske.

Takto hovorí Pán: „Lebo vtedy stvorím národom iné, čisté rty, aby všetci vzývali meno Hospodinovo, aby mu slúžili ako jedno plece.“ [Sof 3:9 nem. preklad]. Pán chce, aby všetci, ktorí vyznávajú jeho meno, to robili jednomyseľne, z čistého srdca a čistými rtami. On tvorí nové srdcia, dáva nový život a používa čisté rty na ohlasovanie svojich veľkých skutkov.

Nastal čas, v ktorom sa Boh chce osláviť. Nastal čas, v ktorom má byť jeho slovo potvrdené a jeho zasľúbenia naplnené. Nastal čas, aby sme vstali zo spánku a obliekli si plnú Božiu výzbroj. Nastal čas, aby sme zaujali svoje Bohom určené miesto a všetko posudzovali z Božieho pohľadu. Prišiel čas, aby sa začal súd nad Božím domom, a Božím domom sme my. Nastal čas učiniť absolútne rozhodnutie.

Kto skutočne Boha miluje, nemal by to činiť ústami, ale skutkami, a mal by dodržiavať štyri požiadavky, ktoré sú na to potrebné. Sám Pán nám povedal, akým spôsobom ho máme milovať: „Milovať budeš Pána, svojho Boha,

1.) celým svojím srdcom,

2.) celou svojou dušou,

3.) celou svojou mysľou a

4.) celou svojou silou!“ [Mk 12:30]

Kto môže povedať, že skutočne miluje Pána tak všezahŕňajúco? Ako môžeme milovať Boha celou svojou bytosťou? Iste len vtedy, keď sú naše myšlienky a činy plne a cele v medziach Jeho Slova. Boh aj dnes zmýšľa tak, ako zmýšľal pred šesťtisíc, štyritisíc alebo dvetisíc rokmi. Celé jeho slovo je pravda. ON dal prikázania, ON dal zákon, ON oznámil milosť a dáva ju všetkým, ktorí k nemu ako odsúdení prichádzajú. On všetko posudzuje podľa svojho večne platného zákona.

Mnohí však majú v mysli ešte stále náboženské tradície o Slove. Niektorí dokonca žijú v nábožnom svete snov a sú zahľadení do seba. Sú aj takí, ktorí úzkostlivo dbajú na to, aby neprekročili jedno alebo druhé z desiatich prikázaní, ale jedenástemu, ktoré vlastne patrí k prvému a zahŕňa všetky ostatné, nevenujú žiadnu pozornosť. Toto hovorí Pán: „Nové prikázanie vám dávam – aby ste sa milovali navzájom; tak ako som vás miloval, aby ste sa aj vy tak milovali navzájom.“ [Jn 13:34].

Musíme sa pozerať na svojho blížneho, svojho brata a sestru, z Božej perspektívy skrze Golgotu. Amen. Naše zmýšľanie by malo byť zakotvené v Božích myšlienkach spásy, ktoré sú len myšlienkami lásky a pokoja, na základe mocného dokonaného diela vykúpenia. Boh nás z lásky zmieril sám so sebou skrze Ježiša Krista a dal nám svoj pokoj a večný život. Kto skutočne miluje Boha, Pána, ktorého nevidí, bude milovať aj svojho blížneho, ktorého vidí. Potom sa dokonca aj z toho prikazujúceho „budeš milovať“ stáva požehnané „smieš milovať svojho blížneho ako seba samého“.

O tejto láske Pavol píše: „Láska nech je nepokrytecká. Nech sa vám oškliví zlé, a pridŕžajte sa dobrého. V bratskej láske buďte navzájom naproti sebe nežní, v úcte jedni druhých predchádzajúci!“ [Rm 12:9-10] Každý sa môže skúsiť, či toto slovo vyžíva, alebo nie. To sa okrem iného prejavuje v tom, či niekto buduje alebo ničí, či zhromažďuje alebo rozptyľuje, či hovorí dobré alebo zlé veci atď. Kto sa ešte stále pozerá na druhých s opovrhnutím a zmýšľa o sebe ako farizej v chráme, alebo dokonca to nahlas vysloví: „Ďakujem ti, Pane, že nie som ako tento“, ten ešte Boha neprežil.

Skôr než sa Pán môže zjaviť v celej svojej moci a sláve, musia pravé Božie deti odolávať každému zlému vplyvu, aby neboli poškvrnené. Medzi tými, ktorí dospejú ku vytrženiu, nesmie byť ľstivý jazyk ani zloba. Efežanom 4:25+27 nás napomína: „Preto složiac lož hovorte jeden každý pravdu so svojím blížnym, lebo sme si navzájom údami. … ani nedávajte miesta diablovi [nem preklad: ohováračovi]!“ Aj Dávid sa pýtal: „Hospodine, kto bude pohostíniť v tvojom stáne? Kto bude bývať na vrchu tvojej svätosti?“ Odpoveď znie: „Ten, kto chodí bezúhonne, činí spravedlivosť a hovorí pravdu svojím srdcom.“ K tomu patrí aj nasledujúci verš: „ … kto neohovára svojím jazykom, neučiní svojmu priateľovi zlého a na svojho blížneho nevznesie potupy.“ [Ž 15]

Polovičatosť, či pokrytectvo, dvojtvárnosť alebo úmyselné ohováranie sú Bohu ohavnosťou. Už nie je žiadané povrchné vyznanie úst, ale úplná, v praxi preukázaná oddanosť, ktorá zahŕňa celého človeka. V pravom Božom dieťati sa nesmie vyskytovať závisť a žiarlivosť. Kto sa tým nechá ovládať a z nečestných pohnútok ešte vydáva falošné svedectvo aj o svojom blížnom, musí sa nechať položiť otázku, čie duchovné dieťa vlastne je. Jozef bol Bohom poverený rozdeľovať pokrm počas veľkého hladu. Jeho vlastní bratia zo závisti hodili svojho budúceho záchrancu do jamy. A nielen to, šírili o ňom klamstvá a podvody a tvárili sa, že sa ničoho zlého nedopustili. Pravé Božie deti nekopú jamy, nekladú pasce, ony sa nezaoberajú ľsťami – ale sú hádzané do jamy raz tu, raz tam, a to nie nepriateľmi, ale „bratmi“, ale iba falošnými. Stále však platí staré biblické príslovie: „Ten, kto kope jamu, padne do nej.“ [Prís 26:27]. Pri konečnom zúčtovaní teda sami kopáči jám padnú do hlbokej jamy.

Všetci, ktorí boli kedy Bohom poverení, boli vždy osobitným terčom satana, ktorý na nich útočil nielen zvonku, ale často na to využíval aj ľudí z ich vlastných radov. Žid 11 a mnohé iné miesta Písma hovoria o tom, čo postihlo prorokov, apoštolov a všetkých tých, „ktorých svet nebol hoden“. Keby neboli nositeľmi Slova, diabol by ich nechal na pokoji. Z toho istého dôvodu satan, boh tohto sveta, aj dnes inšpiruje ľudí, ktorí dokonca pod tou najnábožnejšou zásterkou zvesti konečného času vydávajú falošné svedectvo a tvrdia: „Boh ku mne prehovoril. Boh mi to zjavil. Boh mi to ukázal. Boh mi to povedal.“ Keď je vec namierená proti niekomu, aby mu ublížila, netreba sa mnoho pýtať, potom je zrejmé, že je to lož satana, ktorý je klamárom od začiatku. Nastal čas zavrieť takýmto ľuďom ústa a ukázať im dvere.

Tí, ktorí šíria ohováranie o iných v ich neprítomnosti, a tým vydávajú falošné svedectvo proti svojmu blížnemu, sú tiež spoluvinníkmi. Aj oni sú vinní vraždou povesti a duše a budú sa za to musieť zodpovedať. Náš Pán hovorí: „Tak tedy každý dobrý strom rodí dobré ovocie, a zlý strom rodí zlé ovocie.“ [Mt 7:17]

Ak brat alebo sestra zhrešili, choďte k nim a nerozhlasujte to celému svetu [Mt 18:15-17]. Ak ten, koho sa obvinenie týka, nie je prítomný, aby sa k nemu vyjadril, je to z biblického hľadiska úplne prevrátené a ešte podlé. Písmo v Starom aj Novom zákone jasne hovorí, že každá vec má byť založená na dvoch alebo troch svedkoch. Slová v deviatom prikázaní majú rovnakú váhu ako slová v ostatných prikázaniach.

Nastala hodina, keď musíme pred Božou tvárou hovoriť absolútnu pravdu. Až keď sa stane skutočnosťou, že sa budeme navzájom vrúcne milovať rovnakou láskou, zažijeme predchuť neba už tu na zemi. Potom sa 1 Kor 13 stane skutočnosťou vo všetkých, ktorí patria k Cirkvi nevesty, a vtedy sa naplní aj to, čo povedal náš Pán v Jánovi 13:35: „Po tom poznajú všetci, že ste moji učeníci, keď budete mať lásku medzi sebou.“ Dostali sme vysoké povolanie a už tu sa musíme preukázať, ako to raz krásne vyjadril brat Branham, ako „kráľovské deti“. „Keď tedy máme tieto zasľúbenia, milovaní, očistime sa od každého poškvrnenia tela i ducha dovršujúc tak svätosť v bázni Božej!“ [2 Kor 7:1].￼

Fotografia s mojím šoférom v Sýrii. Sir Winston Churchill prechádzal Damaskom v tom istom aute v roku 1949. Ako biblicky veriaci kresťania veríme, že Boh volá tých svojich zo všetkých národov, vrátane každého arabského národa. Boh, Hospodin, povedal Abrahámovi: „Aj o Izmaela som Ťa vyslyšal. Hľa, požehnám a rozplodím ho a rozmnožím ho prenáramne. Dvanástoro kniežat splodí, a učiním ho veľkým národom.“ [1M 17:20]. Nedávno bola naša literatúra preložená aj do arabského jazyka. Milujeme všetkých ľudí bez ohľadu na systém, v ktorom žijú, odmietame len nebiblickú politiku nepriateľov Izraela. V tých, ktorí sa obrátili ku Kristovi, bolo nepriateľstvo zrušené [Ef 2:13-17].

Celosvetový ohlas

Správy o tom, čo Boh koná, sa k nám dostávajú z celého sveta. Zlom sa skutočne začal. Bratia, ktorí sa mi roky neozvali, ma žiadajú, aby som prišiel. Špekulatívne zvláštne zjavenia zamerané na senzácie nemôžu pravých veriacich dlhodobo uspokojiť. Tí, ktorí sa narodili z Boha, túžia po čistom Božom slove.

Koncoročné stretnutia v Krefelde boli tentoraz tak hojne navštevované, že sme mali málo miesta. Už som premýšľal nad tým, ako vytvoriť ďalších 150 až 200 miest. Naozaj očakávame, že to najlepšie ešte len príde. Nečudoval by som sa, keby ľudia, pohnutí Bohom, zrazu prišli počúvať Slovo vo veľkých zástupoch. On, tak ako zasľúbil, pošle na zem hlad.

Ku Božej sláve môžeme povedať, že Jeho slovo nám bolo darované jedinečným spôsobom. Preto je pre nás výsadou, že môžeme to, čo sme od Pána dostali odovzdávať ďalej.

Vyvolený ľud

V poslednom čase sa o Izraeli hovorí a píše mimoriadne veľa. Jásir Arafat vyhlásil palestínsky štát, ktorý už uznali viaceré vlády. Aby sa stal skutočne populárnym a dodal svojej veci osobitný dôraz, obrátil sa na pápeža. Ako inak by mohol byť úspešný? Úhlavný nepriateľ Izraela, ktorý „židovský štát“ doteraz neuznal, potom tiež našiel ľúbo znejúce slová.

Je zarážajúce, že celý svet preberá slovník Palestínčanov a hovorí o „Izraelom okupovaných územiach“. To má nanovo roznietiť ľudí proti národu, ktorí bol po celom svete tak hlboko ponížený a hanobený.

Vo veľkom Sovietskom zväze sa o všetkých pripojených krajinách a regiónoch hovorí len ako o „republikách“. Litva, Lotyšsko, Estónsko, Arménsko, celé provincie Ázie, časť Fínska a Poľska patria do dnešného Sovietskeho zväzu bez toho, aby ich niekto nazýval okupovanými územiami.

Po druhej svetovej vojne si Poľsko nárokovalo Západné časť Východného Pruska, Pomoranska a Sliezska – oblasť až po líniu Odry a Nisy. Ani tu nikto nehovorí o okupovaných územiach. Len keď ide o Izrael, je veľa kriku. Ak sa pozriete na mapu, zistíte, že je to presne naopak: Nie Izrael okupuje cudziu krajinu, ale Jordánsko a Sýria okupujú veľké územia, ktoré právom patria Izraelu.

Vo Svätom Písme sa dočítame, že dva a pol kmeňa dostalo svoju zem na východ od Jordánu, teda v dnešnom Jordánsku a Sýrii: „Gád a Rúben a polovica pokolenia Manassesovho dostali svoje dedičstvo za Jordánom na východ, ktoré im dal Mojžiš, služobník Hospodinov.“ [Joz 18:7b]. V knihe Jozue, kapitola 1, od verša 12, nachádzame opísanú tú istú udalosť.

Na východnom brehu boli ešte za Mojžišových čias porazení dvaja králi Síchon a Og, ktorých panstvom bola táto oblasť [Joz 12:1-6]. Na západnom brehu Jozue porazil 31 kráľov [verše 7-24]. Územie bolo jasne vymedzené v 5. Mojžišovej 11:24: „Každé miesto, na ktoré šľapí vaša noha, bude vaše, hen od púšte a od Libanona, od rieky, rieky Eufrates, až po zadné more bude vaše územie.“

Bolo by dobré, keby politici, akonáhle ide o Izrael, čítali Sväté Písmo a rešpektovali ho ako pred Bohom platné. Pre nás, veriacich kresťanov, sú jeho rozhodnutia záväzné. Zem Izraela, ako ju určil Boh, má rozlohu tridsaťtisíc kilometrov štvorcových, čo sa rovná rozlohe Belgicka. Západný breh Jordánu má však rozlohu len 19 270 km2, preto je potrebné k Izraelu pridať ešte značnú plochu. Mapa na opačnej strane by mala každému doslova ukázať, aká veľká je v skutočnosti zasľúbená zem.

Pokiaľ ide o takzvané „utečenecké tábory“, sú výsledkom zlomyseľnej, proti Izraelu namierenej politiky. Po druhej svetovej vojne Spolková republika Nemecko integrovala milióny utečencov a vysídlencov. Aj v tejto fáze slúžia prijímacie tábory len na vybavenie potrebných formalít pre oneskorených osídlencov. Potom sa príchodzí rozdeľujú po celej krajine. Každý, kto sa pozrie na obrovské územia arabských bratských štátov, sa čuduje, prečo je tých niekoľko utečencov od roku 1948 držaných v táboroch. Mimochodom, sám som navštívil takýto tábor neďaleko Ammánu a bol som ohromený, keď som v barakovej dedine videl množstvo luxusných áut a tisíce televíznych antén.

Vieme, že Boh si zo všetkých národov vyvolil len jeden [5M 4:32], a to skrze Abraháma, Izáka a Jakuba. Tomuto ľudu prisahal zem s určenými hranicami a tak to aj zostane. Aby sa Písmo naplnilo, musia byť vlády národov proti Izraelu. Veriaci zo všetkých národov však stoja pri Izraeli, ba čo viac, my v mene Pánovom prajeme Božiemu ľudu požehnanie Všemohúceho. Tento krátky text by mal poslúžiť ako správna odpoveď tým, ktorí sa na nás v súvislosti s Izraelom obracajú.

PALESTÍNA v čase Starého zákona

Oblasti, ktoré boli Izraelu vrátené, a súčasný priebeh hranice sú na mape pôvodného Izraela vyznačené červenou farbou.

Oznámenia o zhromaždeniach

Tento rok pripadá Veľká noc na poslednú marcovú nedeľu. S Božou pomocou sa preto stretneme v nasledujúcich mestách:

Stuttgart: 24. marca 1989 14.30 Kongresový hotel Európa
Siemensstr. 26-28 (Am Killesberg)

Salzburg: 25. marec 1989 14.30 Hotel Sheraton, Auerspergstr. 4

Zürich: 26. marec 1989 14.00 Volkshaus, Helvetiaplatz

Pozývame všetkých bratov a sestry zo susedných krajín na tieto mimoriadne zhromaždenia. Bol by som rád, keby na všetkých troch miestach bolo zastúpené medzinárodné publikum.

V Krefelde sa pravidelné zhromaždenia konajú ako zvyčajne každý prvý víkend, v Zürichu každú poslednú nedeľu v mesiaci.

Letničná konferencia

Všetkých srdečne pozývame na letničné zhromaždenia v Krefelde v Misijnom centre, Am Herbertzhof 11-17.

Prvé zhromaždenie: 13. mája 1989 o 19.30 hod.

Posledné zhromaždenie: 14. mája 1989 o 14.30 hod.

Aby sme mohli naplánovať ubytovanie a stravovanie, žiadame o prihlásenie.

Milosť nášho Pána Ježiša Krista nech je s vami všetkými.

V poverení Božom pôsobiaci

￼