„Isus Hristos este acelaşi ieri şi azi şi în veci”

(Evrei 13:8)

SCRISOARE CIRCULARĂ Aprilie/Mai 2019

Vă salut din toată inima pe toţi din întreaga lume în Numele scump al DOMNULUI nostru Isus Hristos, cu textul din 2 Petru 3:9:

„Domnul nu întârzie în împlinirea făgăduinţei Lui, cum cred unii; ci are o îndelungă răbdare pentru voi şi doreşte ca niciunul să nu piară, ci toţi să vină la pocăinţă.”

Revenirea făgăduită a lui Hristos (Ioan 14:3) era tema principală în timpul apostolilor şi aceasta rămâne tema principală şi astăzi pentru toţi credincioşii biblici. Atunci când DOMNUL a prezis distrugerea Templului în Matei 24:1-3, ucenicii I-au pus trei întrebări:

„Când se vor întâmpla aceste lucruri?

Şi care va fi semnul venirii Tale?

şi al sfârşitului veacului acestuia?”

În 1 Cor. 15 apostolul a scris atât despre prima înviere, cât şi despre cea de a doua înviere şi a explicat: „Şi, după cum toţi mor în Adam, tot aşa, toţi vor învia în Hristos; dar fiecare la rândul cetei lui. Hristos este cel dintâi rod; apoi, la venirea Lui, cei ce sunt ai lui Hristos. În urmă, va veni sfârşitul…” (1 Cor. 15:22-24). În sfânta Scriptură sunt descrise diferite veniri, dar există numai o singură „revenire a lui Hristos” (Ioan 14:1-3).

În Fapte 3 este accentuat ceea ce trebuie să trăiască fiecare persoană înaintea revenirii făgăduite a lui Isus Hristos: „Pocăiţi-vă, dar, şi întoarceţi-vă la Dumnezeu, pentru ca să vi se şteargă păcatele, ca să vină de la Domnul vremurile de înviorare şi să trimită pe Cel ce a fost rânduit mai dinainte pentru voi: pe Isus Hristos…” (Fapte 3:19-20). Iertarea deplină a păcatelor şi neprihănirea absolută prin credinţa în răscumpărarea isprăvită trebuie trăite personal de fiecare, astfel ca DOMNUL să poată trimite vremurile de înviorare. Trezirea spirituală şi înviorarea pe care DOMNUL Dumnezeu a dat-o poporului Său la început prin revărsarea Duhului Sfânt ne-au fost făgăduite şi nouă înaintea revenirii DOMNULUI.

„Pe care cerul trebuie să-L primească, până la vremurile aşezării din nou a tuturor lucrurilor; despre aceste vremuri a vorbit Dumnezeu prin gura tuturor sfinţilor Săi proroci din vechime” (Fapte 3:21). Revenirea lui Hristos poate avea loc doar atunci când acelaşi mesaj care a fost predicat la început este predicat acum la sfârşit. Prin urmare, nu este vorba doar de înviorarea şi trezirea prin Duhul lui Dumnezeu, ci şi despre deplina reaşezare a tuturor lucrurilor în Biserică aşa cum au fost ele în Biserica de la început, atât cu privire la învăţătură cât şi la practică.

Rânduire biblică

În Cuvântul profetic din Vechiul Testament a fost prezis tot ceea ce face parte din întregul plan de mântuire al lui Dumnezeu, fie că este vorba despre Israel, Biserică sau despre neamuri; de asemenea, este scris ceea ce urma să se întâmple la prima venire a Răscumpărătorului şi ceea ce urmează să se întâmple la a doua Lui venire şi după aceea.

În Luca 24, după înviere, DOMNUL le-a descoperit ucenicilor Săi că se împlinise tot ceea ce fusese scris despre El în lege, în psalmi şi în proroci şi le-a deschis mintea ca să poată înţelege toate acele lucruri. Chiar şi acum se împlineşte tot ceea ce este scris în Vechiul şi Noul Testament pentru această perioadă de timp şi DOMNUL Cel credincios ne-a deschis mintea ca să le putem înţelege. Prin harul lui Dumnezeu noi putem recunoaşte ce făgăduinţe s-au împlinit atunci şi ce făgăduințe se împlinesc în timpul nostru.

De exemplu, în Matei 3:3, găsim confirmarea că Dumnezeu a împlinit prin Ioan făgăduinţa din Isaia 40:3: „Ioan acesta este acela care fusese vestit prin prorocul Isaia, când zice: „Iată glasul celui ce strigă în pustiu: „Pregătiţi calea Domnului, neteziţi-I cărările”.

La prima venire a lui Hristos, s-a împlinit şi prima parte din Mal. 3:1 prin slujba lui Ioan Botezătorul: „Iată, voi trimite pe solul Meu; el va pregăti calea înaintea Mea”. DOMNUL nostru a confirmat aceasta în Matei 11:9-10: „Căci el este acela despre care s-a scris: «Iată, trimit înaintea feţei Tale pe solul Meu care Îţi va pregăti calea înaintea Ta»”. Partea a doua din Mal. 3:1 va avea loc doar atunci când Templul este reconstruit: „Şi deodată va intra în Templul Său Domnul pe care-L căutaţi: Solul legământului pe care-L doriţi; iată că vine – zice Domnul oştirilor”.

În Matei 17 citim despre schimbarea la faţă a Răscumpărătorului nostru sub ochii celor trei ucenici şi despre apariţia lui Moise şi Ilie. Apoi ucenicii L-au întrebat pe DOMNUL nostru: „Oare de ce zic cărturarii că întâi trebuie să vină Ilie?”

„Drept răspuns, Isus le-a zis: „Este adevărat că trebuie să vină întâi Ilie şi să aşeze din nou toate lucrurile”.

Dar imediat după aceea El le-a spus: „«Dar vă spun că Ilie a şi venit, şi ei nu l-au cunoscut, ci au făcut cu el ce au vrut. Tot aşa are să sufere şi Fiul omului din partea lor». Ucenicii au înţeles atunci că le vorbise despre Ioan Botezătorul” (vers. 10-13).

Conform Luca 1:17, Ioan Botezătorul a împlinit prima parte a făgăduinţei date prin prorocul Maleahi: „Va merge înaintea lui Dumnezeu, în duhul şi puterea lui Ilie, ca să întoarcă inimile părinţilor la copii (Mal. 4:6a) şi pe cei neascultători la umblarea în înţelepciunea celor neprihăniţi, ca să gătească Domnului un norod bine pregătit pentru El”.

Isus a plâns pentru Ierusalim din cauză că Israel, poporul Său ales, nu a recunoscut cercetarea plină de har a lui Dumnezeu şi ceea ce se întâmpla atunci în conformitate cu Cuvântul: „şi a zis: «Dacă ai fi cunoscut şi tu, măcar în această zi, lucrurile care puteau să-ţi dea pacea! Dar acum, ele sunt ascunse de ochii tăi»” (Luca. 19:42-44). Cărturarii au refuzat să fie botezaţi de Ioan şi astfel au zădărnicit planul lui Dumnezeu pentru ei (Luca 7:30). Pentru că nici până în ziua de azi învăţătorii legii n-au recunoscut care făgăduinţă se împlinea atunci, evreii încă îl aşteaptă pe Ilie să vină. De aceea, la fiecare sărbătoare a Paştelui, ei îl aşteaptă cu un scaun şi un pahar cu vin pregătite pentru el.

Cu toate acestea, poporului Israel i-au fost făgăduiţi doi proroci care se vor ridica în Ierusalim, reprezentaţi în Zah. 4 prin cei doi măslini care stau lângă sfeşnic (vers. 3). Cuvântul profetic ne este lămurit în versetul următor: „Aceştia sunt cei doi unşi care stau înaintea Domnului întregului pământ” (vers. 14). Împlinirea o găsim în slujba celor doi proroci care ne amintesc de Moise şi Ilie din Ap. 11:4: „Aceştia sunt cei doi măslini şi cele două sfeşnice, care stau înaintea Domnului pământului”.

Îi mulţumim lui Dumnezeu că prin harul Său ne-a dăruit rânduirea corectă a profeţiei biblice. Prin slujba deosebită a lui Ioan Botezătorul, care a fost făgăduită pentru prima venire a Răscumpărătorului, părinţii Vechiului Testament au fost conduşi la credinţa copiilor Noului Testament. Acea slujbă a fost sută la sută în voia lui Dumnezeu, în conformitate cu Cuvântul lui Dumnezeu şi a fost singura cale prin care, la prima Lui venire, I-a putut fi prezentat DOMNULUI un popor bine pregătit.

A doua parte a făgăduinţei din Mal. 4:5 se împlineşte acum, aşa cum a anunţat DOMNUL în Matei 17:11 şi în Marcu 9:12. Printr-o slujbă ca cea pe care a avut-o Ilie, inimile copiilor lui Dumnezeu sunt întoarse la credinţa părinţilor apostoli. Sensul şi scopul ultimului mesaj este ca la revenirea Sa, DOMNUL să poată lua acasă un popor bine pregătit.

Nu teorie, ci realitate

În 1 Împ. 18 ne este spus că prorocul Ilie a strâns poporul pe muntele Carmel. Ce a făcut el mai întâi? El a cerut mulţimii adunate pe munte să ia o decizie: „Până când vreţi să şchiopătaţi de amândouă picioarele? Dacă DOMNUL este Dumnezeu, mergeţi după El; iar dacă este Baal, mergeţi după Baal!” (1 Împ. 18:21). După aceea el a luat 12 pietre şi a dres altarul DOMNULUI. Ce se întâmplă prin slujba lui Ilie din timpul nostru? Învăţătura celor 12 apostoli a fost pusă din nou pe sfeşnic şi adusă într-o lumină proaspătă; temelia adevăratei credinţe a fost așezată din nou astfel ca în Biserică să poată fi reaşezat totul în starea de la început şi trăit în mod real. Până în ziua de azi adevărata Biserică este „zidită pe temelia apostolilor şi prorocilor, piatra din capul unghiului fiind Isus Hristos” (Ef. 2:20).

DOMNUL Dumnezeu a răspuns: focul lui Dumnezeu a mistuit jertfa şi altarul: „În clipa când se aducea jertfa de seară, prorocul Ilie s-a apropiat şi a zis: «DOAMNE Dumnezeul lui Avraam, Isaac şi Israel! Fă să se ştie astăzi că Tu eşti Dumnezeu în Israel, că eu sunt slujitorul Tău şi că toate aceste lucruri le-am făcut după porunca Ta. Ascultă-mă, DOAMNE, ascultă-mă, pentru ca să cunoască poporul acesta că Tu, DOAMNE, eşti adevăratul Dumnezeu, şi să le întorci astfel inima spre bine!» Atunci a căzut foc de la DOMNUL şi a mistuit arderea de tot, lemnele, pietrele şi pământul, şi a supt şi apa care era în şanţ” (1 Împ. 18:36-38).

Ilie i-a spus apoi lui Ahab: „Suie-te de mănâncă şi bea; căci se aude vuiet de ploaie” (vers. 41). Ni se spune că a fost o ploaie puternică. Cum este în vremea noastră? Atunci oamenii s-au adunat şi inimile lor au fost întoarse spre pocăinţă. Acelaşi lucru este valabil şi azi conform poruncii DOMNULUI: „Strânge poporul la Mine! Căci vreau să-i fac să audă cuvintele Mele…” (Deut. 4:10, Ps. 50:5).

Apostolul Iacov a scris: „Ilie era un om supus aceloraşi slăbiciuni ca şi noi; şi s-a rugat cu stăruinţă…” (Iacov 5:17). Ioan Botezătorul a fost un om ca noi. Fratele Branham a fost şi el un om ca noi. Dar aici este vorba de însărcinarea, de trimiterea primită. Matei a relatat despre slujba prorocului care fusese trimis: „Locuitorii din Ierusalim, din toată Iudeea şi din toate împrejurimile Iordanului au început să iasă la el; şi, mărturisindu-şi păcatele, erau botezaţi de el în râul Iordan” (Matei 3:5-6).

Poporul s-a adunat. Toţi cei ce au crezut predica s-au pocăit, şi-au mărturisit păcatele şi au fost botezaţi. La fel este şi astăzi: poporul lui Dumnezeu vine din est şi vest, din nord şi sud. Toţi cei ce cred mesajul divin se pocăiesc şi sunt botezaţi în Numele DOMNULUI Isus Hristos.

Cei ce au fost botezaţi la început au ascultat şi au crezut ceea ce le-a spus mesagerul: „Cât despre mine, eu vă botez cu apă, spre pocăinţă; dar Cel ce vine după mine este mai puternic decât mine, şi eu nu sunt vrednic să-I duc încălţămintea. El vă va boteza cu Duhul Sfânt şi cu foc” (Matei 3:11).

În ziua Cincizecimii, mai întâi cei 120 de credincioşi strânşi împreună şi apoi cei 3.000 care li s-au alăturat, au trăit revărsarea Duhului Sfânt, iar după aceea au trăit-o mulţi alţi credincioși în diferite locuri. Aşa a fost la început, la fel este făgăduit pentru sfârşit. Toţi cei ce cred cu adevărat şi sunt botezaţi vor avea parte de puternica revărsare a Duhului, atunci când ploaia timpurie şi cea târzie vor cădea în acelaşi timp (Iacov 5:7). Timpul este aproape. Dumnezeu a reaşezat totul prin ultimul mesaj şi Îşi va încheia biruitor lucrarea Sa de Răscumpărare cu Biserica Mireasă.

Mesajul dinaintea celei de a doua veniri a lui Hristos

Pe cât de sigur a făgăduit DOMNUL Dumnezeu că va trimite un proroc ca Ilie înaintea zilei înfricoşătoare a DOMNULUI (Mal. 4:5; Matei 17:11), pe atât de sigur a împlinit El această făgăduinţă în zilele noastre. Aşa cum atunci cărturarii orbi spiritual nu au recunoscut atunci împlinirea făgăduinţei din Is. 40:3 şi Mal. 3:1 pentru timpul lor, tot așa conducătorii creştini de astăzi nu recunosc împlinirea celei mai importante făgăduinţe pentru timpul nostru. Cu cel mai mare respect faţă de Dumnezeu şi Cuvântul lui Dumnezeu, noi credem mărturia însărcinării date lui William Branham în 11 iunie 1933.

Oricine nu respectă ceea ce a făcut DOMNUL în timpul nostru trece pe lângă ceea ce face Dumnezeu în prezent. Au trecut 85 de ani din anul 1933. Pe 11 iunie 1933, pe la ora 2:00 după-amiază, când tânărul evanghelist William Branham boteza pe cei ce se pocăiseră, norul supranatural, vizibil pentru toţi cei prezenţi, a coborât deasupra omului lui Dumnezeu care stătea în fluviul Ohio şi era pe cale să boteze a șaptesprezecea persoană. Cu un sunet ca de vâjâit puternic, pe care l-au auzit toţi cei prezenţi, i-au fost adresate următoarele cuvinte: „Aşa cum l-am trimis pe Ioan Botezătorul să premeargă prima venire a lui Hristos, la fel mesajul tău va premerge a doua venire, în întreaga lume”. Astfel a relatat-o fratele Branham în 14 iulie 1963.

În predica din 29 decembrie 1963, el a spus: „Poate nu eu o voi face, dar acest mesaj Îl va prezenta lumii pe Isus Hristos. «Căci aşa cum Ioan Botezătorul a fost trimis să premeargă prima venire, la fel mesajul va premerge a doua venire»….Eu ştiu că o va face. Mesajul va merge mai departe”.

Și un al treilea citat: „Un glas a spus: «Aşa cum Ioan Botezătorul a fost trimis să premeargă prima venire a lui Hristos, la fel mesajul tău va premerge a doua Lui venire, în întreaga lume»” (19 februarie 1965).

Fiecare afirmaţie trebuie susţinută pe cuvântul a doi sau trei martori (2 Cor. 13:1). De aceea am citat cele trei afirmaţii din diferite relatări ale fratelui Branham cu privire la ceea ce i-a fost spus din norul supranatural. Este vorba de formularea exactă a însărcinării divine, şi anume aceea de a aduce mesajul fondat doar pe sfintele Scripturi.

Încă o dată comparăm aceste mărturii cu versiunea falsificată care vine din Statele Unite şi în care cuvântul „mesaj” lipseşte: „Aşa cum Ioan Botezătorul a fost trimis ca să premeargă prima venire, la fel eşti tu trimis ca să premergi cea de a doua venire a lui Hristos”.

Fratele Branham s-a referit la Ap. 22:18-21 de peste 80 de ori, subliniind că nimeni nu are dreptul să scoată sau să adauge un singur cuvânt. A fost doar un singur cuvânt pe care în Gen. 3:1 şarpele cel bătrân l-a adăugat la ceea ce spusese DOMNUL Dumnezeu în Gen. 2:16 – şi anume cuvântul „nu”. Și pe această cale a venit căderea în păcat. Oricine crede versiunea falsificată şi se referă la ea este la fel de înşelat şi de încurcat în argumente ca Eva. Cu ei se împlineşte ceea ce a scris Pavel în 2 Cor. 11: „Dar mă tem ca, după cum şarpele a amăgit pe Eva cu şiretlicul lui, tot aşa şi gândurile voastre să nu se strice de la curăţia şi credincioşia care este faţă de Hristos” (vers. 3).

Plecarea Acasă a fratelui Branham în 24 decembrie 1965 a marcat sfârşitul unui capitol din planul de mântuire, şi anume acela de a aduce mesajul acestei epoci a Bisericii. El a adus mesajul dar nu l-a purtat în nicio altă ţară şi cu atât mai puţin până la capătul pământului. Doar după plecarea fratelui Branham mesajul original a fost purtat în toate ţările şi limbile din întreaga lume, aşa cum fusese făgăduit în partea a doua a însărcinării date în 11 iunie 1933 şi lăsat nouă de fratele Branham ca „AȘA VORBEȘTE DOMNUL”.

Cei ce s-au autoproclamat „învăţători ai mesajului” s-au aşezat pe scaunul prorocului şi au introdus o erezie după alta din cauza înţelegerii greşite a citatelor din predici. S-a început cu învăţătura că totul se va sfârşi în anul 1977 şi nu s-a oprit până în ziua de azi.

Trebuie remarcat faptul că nu există nicio menţiune în Biblie referitoare la o slujbă în cort pe care ar trebui s-o îndeplinească prorocul timp de 30 de zile după înviere şi înainte de răpire.

În Cuvântul lui Dumnezeu nu este scris nimic despre diferitele învăţături ale celor şapte tunete, nici despre învăţătura că şapte bărbaţi deosebiţi vor vorbi cu glasuri tunătoare.

Nicăieri în sfânta Scriptură nu se spune că atunci când peceţile au fost deschise în martie 1963, Mielul a părăsit scaunul harului şi a coborât ca să-i pretindă pe cei răscumpăraţi. Acest lucru este cu totul neadevărat. În fiecare epocă a Bisericii DOMNUL i-a avut pe aleşii Săi, biruitorii care vor trăi veşnic în slavă. Aşa este scris de şapte ori în Ap. cap. 2 şi 3 în cele şapte mesaje. Amin. „Cel ce va birui…”. Amin.

Ultima făgăduinţă este pentru noi: „Celui ce va birui îi voi da să şadă cu Mine pe scaunul Meu de domnie, după cum şi Eu am biruit şi am şezut cu Tatăl Meu pe scaunul Lui de domnie” (Ap. 3:21).

Nu este adevărat că Ap. 10 s-a împlinit deja şi că DOMNUL a coborât ca Înger al legământului, cu curcubeul deasupra capului.

Când vine ca Înger al legământului, El pune picioarele Sale pe mare şi pe pământ şi jură ca nu va mai fi nicio zăbavă. Când are loc acest eveniment, mai rămân doar trei ani şi jumătate, aşa cum a văzut şi auzit Daniel în cap. 12:7: „…o vreme, două vremuri şi o jumătate de vreme…”.

Este scris că El va veni la evrei ca Înger al legământului. Acela va fi timpul când se va împlini şi Mal. 3:1b: „şi deodată va intra în Templul Său DOMNUL pe care-L căutaţi: Solul legământului pe care-L doriţi; iată că vine – zice DOMNUL oştirilor”. Mulţumiri fie aduse lui Dumnezeu pentru claritatea Cuvântului Său şi pentru siguranţa că fiecare făgăduinţă scrisă în Cuvântul lui Dumnezeu îşi găseşte împlinirea la timpul hotărât!

Toţi cei ce cred versiunea falsificată, şi anume că fratele Branham a fost premergătorul celei de a doua veniri a lui Hristos, cred de fapt propriile lor interpretări. Și lista ereziilor ar putea fi continuată. Petru a scris cu autoritate divină că nicio prorocie din Scriptură nu permite o interpretare personală (2Petru 1:20). Niciunul dintre cei aleşi nu va crede o erezie. Cei ce au fost aleşi înainte de întemeierea lumii nu pot fi înşelaţi. Ei văd şi trăiesc faptul că mesajul încă premerge a doua venire a lui Hristos, aşa cum a spus DOMNUL că va fi. Ei au fost aduşi înapoi la Cuvânt şi cred doar ceea ce este scris în Cuvânt. Amin.

O trimitere biblică

DOMNUL ne-a spus ce cuprinde o astfel de trimitere: „…cum M-a trimis pe Mine Tatăl, aşa vă trimit şi Eu pe voi” (Ioan 20:21). Pavel a putut da mărturie despre aceasta atunci când a relatat chemarea sa: „Te-am ales din mijlocul norodului acestuia şi din mijlocul Neamurilor la care te trimit, ca să le deschizi ochii, să se întoarcă de la întuneric la lumină, şi de sub puterea Satanei la Dumnezeu; şi să primească, prin credinţa în Mine, iertare de păcate şi moştenirea împreună cu cei sfinţiţi” (Fapte 26:17-18).

Îndemnul pe care Pavel l-a dat tovarăşului său de slujbă Timotei este valabil şi pentru mine şi de asemenea pentru fiecare slujitor al lui Dumnezeu: „Să păzeşti porunca, fără prihană şi fără vină, până la arătarea Domnului nostru Isus Hristos…” (1Tim. 6:14).

Trebuie ca mai întâi DOMNUL să dea o însărcinare pentru ca apoi aceasta să poată fi dusă la îndeplinire. Pavel a avut o însărcinare; el a putut mărturisi despre ziua, ceasul și locul şi despre ceea ce i s-a spus (Fapte cap. 9, 22, 26). Moise a fost în stare să facă acelaşi lucru (Ex. 3), la fel şi Iosua (cap. 1). Isaia a relatat: „Am auzit glasul Domnului, întrebând: «Pe cine să trimit şi cine va merge pentru Noi?» Eu am răspuns: «Iată-mă, trimite-mă!»” (Is. 6:8). Toţi adevăraţii slujitori ai lui Dumnezeu pot da mărturie despre însărcinarea lor. Fratele Branham s-a putut referi la 11 iunie 1933, la 7 mai 1946, la 28 februarie 1963, la perioada dintre 17 şi 24 martie 1963, toate acele date când DOMNUL i-a dat îndrumări deosebite.

La fel pot şi eu să privesc în urmă la trăirile deosebite, începând cu cea din 2 aprilie 1962, în care DOMNUL mi s-a adresat cu „slujitorul Meu” şi pot da mărturie atât despre timpul şi locul, cât și despre ceea ce mi-a poruncit El cu glas puternic de fiecare dată. Prin harul lui Dumnezeu, am ascultat cu credincioşie fiecare îndrumare pe care mi-a dat-o DOMNUL – totul prin harul care însoţeşte o chemare şi o trimitere divină.

În Scrisoarea circulară din decembrie 2005 am menţionat câteva din îndrumările şi trăirile supranaturale pe care mi le-a dat DOMNUL Cel credincios. Astfel de lucruri nu s-au mai întâmplat din vremurile descrise în Biblie. Dar pentru că am ajuns în cea mai importantă perioadă de timp din întreaga istorie a planului de mântuire, DOMNUL ne-a arătat că El se îngrijeşte de Biserica Sa. Însărcinarea trebuie îndeplinită fără prihană şi fără vină, aşa cum a scris Pavel.

Am semnat prima mea scrisoare circulară din septembrie 1966 cu cuvintele „Din însărcinarea Lui” şi aşa am continuat până în ziua de astăzi. Nimeni nu-şi poate închipui ce înseamnă să auzi glasul puternic şi pătrunzător al DOMNULUI şi să primeşti îndrumări directe.

Dumnezeu a fost Acela care a hotărât să mă trimită în toată lumea ca purtător al mesajului sfânt şi curat. Mulţumită călăuzirii Sale mi-a fost dat privilegiul de a-l cunoaşte personal pe fratele Branham timp de 10 ani şi de a participa la adunările lui din Germania şi SUA. Sunt un martor ocular şi auditiv al lucrurilor pe care le-a făcut Dumnezeu în timpul nostru. Nu voi uita niciodată prima mea întâlnire personală cu fratele Branham din 15 august 1955. Chiar înainte ca eu să-l salut, el mi-a spus: „Tu eşti un predicator al Evangheliei”. Mi-aduc aminte cu exactitate ziua de 12 iunie 1958 din Dallas, Texas când el mi-a spus: „Frate Frank, tu te vei întoarce în Germania cu acest mesaj!” Iar în 3 decembrie 1962, prin acelaşi dar profetic infailibil, el a repetat ceea ce îmi spusese DOMNUL atunci când m-a chemat şi a încheiat cu aceste cuvinte: „Aşteaptă cu distribuirea hranei până vei primi şi restul ei”.

El m-a rugat să predic în locul lui la Clifton Cafeteria din Los Angeles în următoarea sâmbătă, pe 8 decembrie 1962, la „Părtăşia oamenilor de afaceri ai evangheliei depline”, fondată de Demos Shakarian, pentru că el trebuia să se pregătească de mutarea în Tucson, Arizona ca urmare a unei viziuni. El m-a mai rugat să vorbesc în locul lui duminică, 9 decembrie la Biserica lui Ernest Hutton din Oakland, California. El mi-a dat chiar şi adresa lui Paulaseer Lawrie, care participase la adunările lui din Bombay şi era un evanghelist renumit care predica vindecarea divină. Urma să-l contactez dacă făceam o călătorie în India. Aş putea continua să relatez multe ocazii în care DOMNUL Cel credincios a călăuzit totul în mod minunat încă de la început.

Prin știința mai dinainte şi călăuzirea lui Dumnezeu mesajul este purtat în toată lumea acum, înaintea celei de a doua veniri a lui Hristos, aşa cum i-a fost spus omului lui Dumnezeu. Evanghelia veşnică şi deplină a fost predicată tuturor neamurilor ca mărturie, conform Matei 24:14, iar sfârşitul va veni cu siguranță. Acest lucru este arătat şi de semnele timpului de sfârşit. DOMNUL nostru a spus: „Când vor începe să se întâmple aceste lucruri, să vă uitaţi în sus şi să vă ridicaţi capetele, pentru că izbăvirea voastră se apropie” (Luca 21:28).

Pe cât de sigur Cuvântul scris este infailibil şi fără vină, pe atât de sigur Mireasa Mielului care acum crede Cuvântul lui Dumnezeu descoperit, Îl va întâlni pe Mire la răpire fiind fără pată, fără zbârcitură și fără cusur. Trebuie să-i fie clar oricui că niciun învăţător fals şi niciunul din cei ce s-au lăsat duşi în rătăcire nu vor avea parte de răpire. Dumnezeu Îşi poate pune pecetea doar pe cei care sunt spălaţi în Sânge şi sfinţiţi prin Cuvânt (2 Cor. 1:21-22).

Timpul este aproape, este chiar aici. Aruncăm încă o dată o privire în trecutul recent și apoi avem o vedere clară a viitorului. Toţi cei ce cunosc slujba fratelui Branham ştiu ce s-a întâmplat între anii 1933 şi 1965. Dar cine a recunoscut ceea ce a făcut Dumnezeu din anul 1966 încoace conform chemării şi trimiterii făgăduite?

Ultimii 53 de ani au fost continuarea adevăratei vestiri făcute din însărcinarea directă a lui Dumnezeu şi care are loc în toată lumea. Sunt două faze: prima a fost între 1966 şi 1979. Au trecut deja 40 de ani din 1979, atunci când Satan a încercat să mă distrugă pe mine şi biserica. Apoi s-a petrecut ceva ce nu a mai avut loc niciodată: s-a ajuns până la capătul pământului şi milioane de oameni au ajuns să cunoască ceea ce a făcut Dumnezeu în timpul nostru. DOMNUL nu întârzie în împlinirea făgăduinţei Sale. Totuşi El aşteaptă până când va fi deplin numărul celor aleşi şi ultimii sunt adăugaţi. Din nefericire, în special în ultimii 40 de ani, s-au ridicat unii fraţi fără a avea o chemare. Ei prezintă propriile lor învăţături şi trag ucenici de partea lor, cu sloganul: „Prorocul a spus!” În felul acesta s-au format în multe oraşe diferite grupări, aşa numite „adunări ale mesajului” şi fiecare dintre ele urmează pe conducătorul acesteia şi crede învăţăturile lui.

Însă DOMNUL zideşte doar Biserica Sa. El mi-a poruncit: „Slujitorul Meu, nu înfiinţa biserici locale şi nu publica o carte de cântări, căci acesta este semnul unei denominaţii!” Pe cât de sigur mi-a spus El pe 19 septembrie 1976, „Slujitorul Meu, te-am rânduit conform Matei 24:45-47 ca să dai hrana la vremea potrivită”, pe atât de sigur sunt fraţi credincioşi în diferite ţări şi oraşe care distribuie aceeaşi hrană spirituală în bisericile de acolo.

53 de ani de vestire binecuvântată a mesajului care vine din Cuvânt; 40 de ani în care fraţi falşi s-au strecurat înăuntru şi au răspândit ereziile lor. Acum, toţi adevăraţii copii ai lui Dumnezeu, care începând cu anul 1979 au fost sub o influenţă greşită, se întorc din toate direcţiile greşite în care au fost duşi. Mesajul a ajuns până la capătul pământului – revenirea Răscumpărătorului nostru este iminentă. Chemarea răsună clar şi puternic: „Iată, vine Mirele! Ieşiţi-i în întâmpinare!”

Fratele Branham a spus adesea: „Va fi lumină în timpul serii!” Aceasta s-a întâmplat. Dar acum noi am ajuns la miezul nopţii. Doar cei ce vor fi gata vor fi chemaţi la ospăţul de nuntă. Fratele Branham şi-a încheiat însărcinarea; eu o duc la îndeplinire pe a mea. Cine are urechi de auzit va auzi şi cine este din Dumnezeu o va accepta. Fiecare să se cerceteze pe sine cu privire la însărcinare. AȘA VORBEȘTE DOMNUL: „Adevărat, adevărat vă spun că cine primeşte pe acela pe care-l trimit Eu, pe Mine Mă primeşte; şi cine Mă primeşte pe Mine primeşte pe Cel ce M-a trimis pe Mine” (Ioan 13:20).

Cei ce pretind a crede mesajul ar trebui să privească în oraşul lor şi să întrebe: câte biserici ale lui Dumnezeu erau în Efes, Corint, Filadelfia şi Laodicea? Atunci trebuie să fie ceva greşit dacă sunt mai multe „biserici ale mesajului” în acelaşi oraş. A venit timpul ca judecata să înceapă de la Casa lui Dumnezeu, „…care este Biserica Dumnezeului celui Viu, Stâlpul şi Temelia adevărului” (1Tim. 3:15).

Noi aşteptăm o trezire biblică în care se va manifesta puterea lui Dumnezeu. Fie ca acest an să fie un an de veselie, un an în care toţi cei ce au fost duşi în rătăcire să fie eliberaţi! Timpul este aproape; a venit vremea ca toţi adevăraţii credincioşi de pretutindeni să fie o inimă şi un suflet, aşa cum a fost la început. DOMNUL stă la uşă şi bate.

Următoarele versete să ne încurajeze şi să ne întărească în credinţă:

„Credincios este Dumnezeu că vorbirea noastră faţă de voi n-a fost şi «Da» şi «Nu». …În adevăr, făgăduinţele lui Dumnezeu, oricâte ar fi ele, toate în El sunt «da»; de aceea şi «Amin», pe care-l spunem noi, prin El, este spre slava lui Dumnezeu. Şi Cel ce ne întăreşte împreună cu voi, în Hristos, şi care ne-a uns, este Dumnezeu. El ne-a şi pecetluit şi ne-a pus în inimă arvuna Duhului” (2 Cor. 1:18-22).

„Pavel, apostol al lui Isus Hristos, prin voia lui Dumnezeu, către sfinţii care sunt în Efes şi credincioşii în Hristos Isus: Har şi pace de la Dumnezeu, Tatăl nostru, şi de la Domnul Isus Hristos…”.

„…ca să slujim de laudă slavei Sale, noi, care mai dinainte am nădăjduit în Hristos”.

„Şi voi, după ce aţi auzit Cuvântul adevărului (Evanghelia mântuirii voastre), aţi crezut în El şi aţi fost pecetluiţi cu Duhul Sfânt care fusese făgăduit şi care este o arvună a moştenirii noastre, pentru răscumpărarea celor câştigaţi de Dumnezeu, spre lauda slavei Lui” (Ef. 1:1-14). Aceasta se va împlini cu toţi cei ce aparţin Bisericii mireasă.

Biserica şi Centrul de Misiune

Inima mea se umple cu recunoştinţă de fiecare dată când privesc în urmă la aceşti mulţi ani petrecuţi în slujba DOMNULUI. Încă de la început DOMNUL Dumnezeu a binecuvântat în mod vizibil această lucrare. El S-a gândit la toate şi S-a îngrijit de toate lucrurile. Astfel că în decembrie 2018 am putut sărbători a şaizecea noastră aniversare ca biserică locală.

Încă de la început am trăit lucruri extraordinare în care Dumnezeu a dat călăuzire pentru lucrări în toate domeniile şi a dăruit har ca ele să fie îndeplinite. Odată cu întoarcerea mea la Krefeld după funeraliile fratelui Branham din aprilie 1966, a început o perioadă nouă, deosebită. În toate oraşele în care am ţinut adunări, credincioşii au venit să asculte Cuvântul lui Dumnezeu. Fotografia arată un botez într-un mic lac de la periferia Krefeldului, în 1968.La început ne-am strâns în adunări de casă, dar cum comunitatea a crescut, a trebuit să închiriem săli. În cele din urmă, în anul 1974, de Paşte, am putut inaugura propria noastră clădire a bisericii cu 560 de locuri. Lucrarea misionară mondială a crescut constant datorită călătoriilor misionare lunare în toată lumea. Apoi a venit ziua de 18 iulie 1976 când DOMNUL m-a chemat cu un glas puternic: „Slujitorul Meu, mergi pe proprietatea alăturată şi dedică-Mi-o Mie. Construiţi pe ea pentru că vor veni oameni din multe ţări şi vor avea nevoie de cazare”.

Am putut cumpăra acea mare parcelă de teren cu care ne învecinam şi am adăugat-o micii proprietăţi pe care este construită biserica, astfel că acum sunt exact 10.000 de metri pătraţi de teren. Dedicarea celor două mari clădiri ale misiunii care cuprind birourile şi spaţiile de cazare a avut loc de Paşte în anul 1978. Ultima clădire a fost ridicată în 1990, ea fiind extrem de necesară pentru editură şi cuprinde tipografia, partea de procesare şi pregătirea pentru trimiterile poştale. Dumnezeu ne-a dăruit de asemenea, lucrători şi voluntari foarte capabili care lucrează în birouri şi tipografie şi care se îngrijesc de întreg Centrul de Misiune şi de toate lucrările aferente lui. Pe unii din ei, El i-a adus la noi din ţări foarte îndepărtate. În acest fel putem trimite literatura noastră, CD-urile şi DVD-urile traduse în diferite limbi. Adunările din primul sfârşit de săptămână al fiecărei luni sunt traduse simultan în 14 limbi şi transmise live prin Internet. Fraţii noştri pricepuţi în tehnologia IT se îngrijesc ca serviciile divine să poată fi văzute şi auzite în diferite limbi din toată lumea. În prezent am ajuns la 7.500 de conectări on-line din 172 de ţări. Aşa că avem la dispoziţie tot ceea ce este necesar pentru biserica locală şi pentru lucrarea misionară mondială. Toţi cei ce participă la lucrarea lui Dumnezeu Îl slujesc cu devotament astfel încât chiar şi laicii au devenit specialiști.

Dumnezeu s-a îngrijit şi de vestire, deschizând uşi în întreaga lume, indiferent de caracterul politic sau religios al fiecărei ţări. În plus, tuturor bisericilor din toate ţările le-a fost şi le este asigurat echipamentul necesar astfel încât adevăraţii credincioşi să fie aduşi în legătură cu Dumnezeu prin vestirea bazată doar pe sfânta Scriptură. Având în vedere toate aceste lucruri, aceasta este cu adevărat o minune, ceva asemănător neputând fi găsit altundeva pe pământ. Cuvântul lui Dumnezeu a fost predicat tuturor naţiunilor ca mărturie, aşa cum a spus DOMNUL dinainte. Acum suntem foarte aproape de sfârşit. DOMNUL Îşi va încheia lucrarea Sa de răscumpărare, aşa cum Și-a încheiat lucrarea de creaţie şi totul va fi foarte bine. Numai Lui I se cuvine toată recunoştinţa pentru veşnicie.

Fotografia îl arată pe fratele Leonhard Russ alături de mine la dedicarea clădirii bisericii din anul 1974. Da, fratele Russ a fost un bărbat după inima lui Dumnezeu. Timp de peste 50 de ani noi am slujit DOMNULUI împreună. Cu această ocazie trebuie să menţionez încă o dată că DOMNUL Cel credincios mi-a poruncit cu un glas puternic într-o seară de vineri din septembrie 1967: „Slujitorul Meu, rânduieşte-Mi pe Leonhard Russ şi Paul Schmidt ca bătrâni”. În Tit 1:5, Pavel a poruncit tovarăşului său de slujbă să rămână în Creta şi să aşeze bătrâni în biserici. În Krefeld, DOMNUL mi-a poruncit mie să fac acest lucru şi a rostit numele şi prenumele fraţilor. Fratele Russ este la DOMNUL de câţiva ani; fratele Schmidt, mulţumire DOMNULUI, este încă în mijlocul nostru.

Israel în Cuvântul profetic

În ştirile zilnice auzim în mod constant cum Israelul este criticat şi condamnat. Ameninţarea Iranului că va învinge Israelul într-un război de trei zile astfel încât „israeliţii nu vor găsi destule morminte să-şi îngroape morţii”, vorbeşte de la sine.

Aici ne sunt amintite făgăduinţele lui Dumnezeu cu privire la Israel: „În ziua aceea, voi face din Ierusalim o piatră grea pentru toate popoarele. Toţi cei ce o vor ridica, vor fi vătămaţi, şi toate neamurile pământului se vor strânge împotriva lui” (Zah. 12:3).

„Când îi voi aduce înapoi dintre popoare şi îi voi strânge din ţara vrăjmaşilor lor, voi fi sfinţit de ei înaintea multor neamuri. Şi vor şti că Eu sunt Domnul Dumnezeul lor care-i lăsasem să fie luaţi prinşi de război între neamuri şi care-i strâng iarăşi în ţara lor; nu voi mai lăsa pe niciunul din ei acolo” (Ez. 39:27-28).

„Domnul va lua în stăpânire pe Iuda, ca partea Lui de moştenire în pământul sfânt, şi va alege iarăşi Ierusalimul” (Zah. 2:12).

Auzim şi despre rolul pe care îl joacă papa în conflictul din Orientul Mijlociu. În timpul vizitei sale la Abu Dhabi din februarie, el a subliniat de repetate ori necesitatea păcii şi a vorbit despre violenţele împotriva Israelului. După discursul său, papa şi marele imam al moscheii Al-Azhar, considerat a fi cel mai important imam al musulmanilor suniți, au semnat o declaraţie comună prin care cheamă la o „pace mondială”.

Devine din ce în ce mai evident că tratatul de pace cu Israelul nu mai este atât de îndepărtat. Conform Dan. 9:27, se va încheia un tratat de şapte ani care va fi rupt după trei ani și jumătate. Pavel a scris: „Când vor zice: «Pace şi linişte!», atunci o prăpădenie neaşteptată va veni peste ei, ca durerile naşterii peste femeia însărcinată; şi nu va fi chip de scăpare” (1 Tes. 5:3).

Dar acest lucru se va întâmpla numai după timpul nostru. Fratele Branham a vrut să ducă Evanghelia la Israel, dar Dumnezeu nu i-a permis. Citat: „Eu aştept acel timp deosebit când voi merge odată în Israel ca să le duc Evanghelia. De curând am fost foarte aproape de aceasta, biletul meu de avion fiind deja cumpărat. Eram în Egipt şi urma să ajung dincolo într-o jumătate de oră. Și Duhul Sfânt mi-a spus aşa de clar precum auziţi voi acum glasul meu: «Nu a sosit încă timpul pentru evrei». Israelul va fi mântuit ca naţiune. Întreaga naţiune va veni deodată. Dumnezeu se ocupă de Israel ca naţiune; noi toţi ştim aceasta, (Vedeţi?), nu ca persoane individuale, ci ca naţiune. Astfel El nu mi-a permis să mă duc” (8 iulie 1962). Nici fratele Branham, nici altcineva nu este hotărât să aducă Evanghelia la Israel; aceasta este rezervată celor doi proroci, aşa cum este scris în Ap. 11 şi Zah. 4:14.

Mai întâi, Răscumpărătorul Își va încheia și desăvârși lucrarea harului cu cei aleși din toate neamurile și Își va lua Mireasa în slavă prin răpire pentru ospățul de nuntă (1Tes 4:13-17; Ap. 19:5-9).

Sarcina noastră este să trâmbiţăm ultima chemare ducând mesajul de încheiere poporului lui Dumnezeu din toate naţiunile pământului. Toţi cei născuţi din nou prin Cuvântul şi Duhul lui Dumnezeu ascultă, cred şi îşi trăiesc pregătirea, iar la sfârşit vor fi luaţi în slavă prin răpire. Amin.

Ne bucurăm împreună cu Israelul şi suntem recunoscători îndeosebi pentru făgăduinţa că încă o dată Cuvântul va ieşi din Ierusalim, de pe muntele Sionului.

„Popoarele se vor duce cu grămada la el şi vor zice: «Veniţi să ne suim la muntele Domnului, la Casa Dumnezeului lui Iacov, ca să ne înveţe căile Lui, şi să umblăm pe cărările Lui». Căci din Sion va ieşi Legea, şi din Ierusalim, cuvântul Domnului” (Is. 2:3)

Fotografia prezintă grupul nostru în vizită la Knesset pe 17 mai 2018. Pe 21 ianuarie 2019 am scris o scrisoare domnului Prim ministru Benjamin Netanyahu în care am subliniat opt versete din Vechiul Testament care se împlinesc acum în Israel.

Fie ca DOMNUL Cel credincios să vă binecuvânteze pe toţi.

Din însărcinarea Lui,

Dacă sunteți interesați să primiți literatura noastră,

puteți scrie la adresa de mai jos:

Mission Center, P.O. Box 100707, 47707 Krefeld, Germany

De asemenea, puteți urmări pe Internet întâlnirile noastre lunare
din primul sfârșit de săptămână al fiecărei luni:

Sâmbătă seara, la ora 20:15 (ora României)

Duminică dimineața la ora 10:45 (ora României).

Predicile pot fi ascultate în cincisprezece limbi. Să aveți parte de ceea ce face Dumnezeu în prezent conform planului Său de mântuire!

Homepage: http://www.freie-volksmission.de

E-mail: volksmission@gmx.de